Tidigare:
Vi räddar världen om de kysser varann.
- Har ni tänkt på pusskamera? - Nu kör vi.
- Där har vi ett sött par. - De är paralyserade.
- Jag går hem. - Gör det.
Hur fixar vi det?
Hade nån bett om ett mirakel? Vadet gäller inte. Jag ska rädda världen.
Fan! Hur går det här?
Jag är Raymond på Molnavdelningen.
Vi har inget ledarskap. Man kommer in och gör vilket moln man vill.
Stora pösiga moln, små moln, långa moln - ingen bryr sig.
Ibland blir jag så uttråkad att jag gör moln som liknar nåt -
- som en sköldpadda eller en bil.
Ibland är det nåt barn som ser det, men för det mesta tittar ingen uppåt.
Nadia, Avdelningen för mäns bröstvårtor. De ska ge apelsinjuice.
De kommer aldrig att fungera -
- men vi måste ändå stämpla in och låtsas att vi är nära lösningen.
Jag ska vara ärlig. Jag är hög hela tiden.
Jag heter Carla. Jag arbetar på den så kallade Insektskontrollen.
De gör precis som de vill.
De är överallt och flyger i cirklar. De är galna.
Jag heter Frank. Jag gör norrsken.
Varför finns det inget östsken? Varför får jag inte pröva västsken?
Det beror på det... facket.
Vi har försökt konstruera en hjälm i tusen år.
Med den på ska man kunna styra en insekt.
Det är så dumt.
Kollektivförhandlingar? Det är rena skitsnacket.
Okej, bra avgångsintervju. Vill ni lägga till nåt mer?
Jag blir glad när stället går under.
Jag håller med er. Det positiva är att det inte dröjer.
Avdelningen för besvarade böner, boka in era avgångsintervjuer.
Inte än. Nu räddar vi den här knäppa planeten.
- Status? - Fyra kvarter och på väg isär.
- Vi måste föra dem samman igen. - Enda chansen är att stänga in dem.
Vi stänger av sidogator så att de bara kan gå mot varann.
Vi driver dem som boskap tills läpparna möts.
Jag vet inte om det går, Eliza.
- Craig, vi måste ta risker nu. - Ja, men vi har inte folk nog.
Du har rätt. Vi tar från andra avdelningar.
Rosie och Sanjay, ta alla från Insektskontroll till Erosion.
Vi tar Strömmar, Moln och Tidvatten.
- Jag hjälper också till. - Er blotta närvaro är till hjälp.
Det är så trevligt att...
Hallå?
Hallå!
- Var är alla? - Jag vet inte.
Vad är det där?
Jag ordnar det här.
Hör på, ni är alla anställda här fortfarande.
Åtminstone i 38 minuter till.
Om ni inte hjälper oss mister ni alla avgångsförmåner.
Fan.
Hämta er utrustning. Vi har ett jobb att göra.
Starta den.
Tolv kvarter isär.
Kom igen! Sätt fart!
Vi har en chans. Inga misstag nu.
Blixtnedslag initierat. Blixtnedslag...
Vi måste få ut honom.
Fler blixtnedslag.
18 kvarter isär. 19 kvarter isär.
Hej, Gud! Vilken tur att ni hittade oss. Alla sa att vi behövde er.
- Skoj att kunna hjälpa till. - Apropå det...
Vi behöver er expertkunskap i ett annat rum.
- Jaså? Allt verkar hända här. - Det händer mycket mer där.
Jag vill se det rummet. Visa vägen.
Åter till arbetet! Nu grejar vi det här!
Elen, er tur!
Sjyst!
Bra jobbat!
Avlopp initierat.
- Det tar sig. - Brandpost redo.
Brandpost felade.
- Vad håller ni på med? - De hade rast.
Vi har 5 minuter per 45 minuter och 10 minuter per timme.
- Ta upp det vid medling. - Det där idiotiska facket...
Sam går fel och inget kan blockera vägen.
Och det där boet med bin?
- Insektskontrollen! Kan ni styra dem? - Inte direkt.
- Vad innebär det? - Vår hjälm funkar inte så bra.
- Vi måste pröva det. - Varsågod.
Men innan du sätter på den bör du prata med Henry.
Han skulle flytta en potatisbagge för sex år sen. Han blev så här då.
- Är allt bra med honom? - Nej. Han antog baggens hjärna.
- Han förblev nog där. - Styr bina mot Sam.
Inte en chans. Jag riskerar inte min hjärna för några förmåner.
Ursäkta, vi behöver den här.
Så där. Gör mig till bi.
- Vad då? - Starta den. Gör mig till bi.
- Vänta. Craig, är du säker? - Jorden går under om 19 minuter.
Vi har inte råd att ta det säkra före det osäkra. Bia mig.
Bia mig! Vänta!
Eliza... om jag inte kommer tillbaka eller gör det som ett bi -
- vill jag att du ska veta...
Fungerade det? Är han ett bi?
Titta! Han gör det... på sätt och vis.
Ja!
Ta av den! Vi mister honom!
Craig, är du okej?
Craig!
Jag skojar.
- Är han vrickad på riktigt? - Ja.
Vi är uppe på banan igen. Nu avslutar vi jobbet.
Ni hörde! Rasten är slut!
Jag har aldrig gått så här långt hela mitt liv.
- Vad gör vi här? - Ni ska fylla luften med kärlek.
- Kan vi göra det? - Ja.
Vi gör det här... på Avdelningen för kärlek.
Vettigt.
AVDELNINGEN FÖR MAMMUTAR
- Mycket mammutsaker. - Här är kärleksmaskinen.
- Den är lite svår, men ni klarar det. - Jag ska göra mitt bästa.
Tricket är att trycka på den här knappen om och om igen -
- och bara fortsätta med det.
Jag ska inte göra dig besviken. Jag älskar dig, kompis!
- Nästan framme! - Ballongkrasch.
Vad i...?!
- Åtta minuter kvar! - Vind!
- Sam? - Laura?
Tryck, tryck...
Vad i...?
Ur vägen! Jag måste koppla in den här!
Nej!
Lägg av!
Himlen avstängd.
- Gjorde jag det? - Ja.
Jag kopplade bara in kärleksmaskinen.
Vad är en kärleksmaskin?
Sanjay, försökte du bli av med mig?
Vill ni veta en sak? Ja, jag försökte bli av med er.
- Varför då? - Därför att ni är en enfaldig idiot.
Ni skapade en galen planet och nu ska den sprängas i bitar.
Och vet ni vad? Allt är ert fel. Allt beror på er.
Ursäkta.
Jag ber er alla om ursäkt.
Förlåt att jag har svikit er alla.
Jag hittar ut själv.
PANNRUM
UTGÅNG
Lägg av.
Vi går.
- Laura! - Sam!
- Hej. - Hej.
Himlen på.
- Bara en meter nu. - Vår plan?
Jag har lokaliserat ett par rabiata duvor.
Vi blåser brödsmulor mot bakhuvudena, duvorna dyker och pressar ihop dem.
Vi gör det! - Duvor! Nu!
Vänta!
- De gör det själva. - Aldrig. De är fega.
- De har alltid blivit paralyserade. - Ja, men ibland överraskar folk.
- Jag trodde att du ville gå hem. - Jag trodde att du ville det.
- Ja, men bara för att du ville det. - Det ville jag inte.
- Varför sa du att du ville det? - Därför att... jag var rädd.
Om jag sa att jag ville stanna -
- och du sa att du ville gå, hade jag varit den enda som ville stanna.
Jag var rädd för samma sak.
Ursäkta om jag har varit konstig.
Det har varit några konstiga veckor.
Känner du ibland att du inte kontrollerar nåt i livet?
Tio... nio... åtta...
...sju... sex...
- Ja. Alltid. - Nästan alltid.
Jordan.
Vi ville bara tala om att Jorden är räddad.
Ni måste vara arga då. Ni hatar ju den och tycker att den är dum.
- Vi hatar den inte. Ja, den är rörig. - Och skrämmande.
- Och orättvis. - Den är inte bra.
Det är kanske meningen. Ni gjorde Jorden svår för att göra oss starka.
- Kanske. - Vänta nu.
Ni visste hur det skulle gå.
- Ni hade planerat alltihop. - Ni har väglett oss i smyg.
Allt skedde av en anledning. Det ingick i er stora plan.
Nej, men det hade varit coolt.
Ni kunde ha sagt ja. Vi hade trott på det.
Vill ni följa med på festen?
- Är det fest? - Alla firar.
- Varför då? - För att de älskar Jorden.
- Jag älskar dig, kompis! - Okej.
- Jag älskar dig! - Och jag älskar er.
Man glömmer hur vackert det är.
De vet inte hur nära undergången vi var.
Jag fattar inte att vi lyckades.
Vi är inte färdiga än.
UPPFYLLD
Väl utfört arbete.
Congadans!
- Kommer du inte? - Jag är ingen dansare.
Du älskar att dansa. Du gör det när du hittar nycklar.
Nej, det är som enkel shimmy.
Jag kan inga av de populära... danserna.
Fast jag...
Jag kan nog lära mig om nån visar mig.
Jag hänger inte med.
Vill du dansa med mig?
- Jag för. - Ja, det är bäst.
- Så här. - Ja. Okej.
- Vi håller väl oss ifrån räcket? - Ja, vi grejar det här.
En onormal storm drabbade staden idag -
- när den drog in med orkanvindar, hagel, åska, snö och regn samtidigt -
- innan den försvann.
Skadorna utreds, men där ingår den älskade 13th Street-tunneln -
- som välsignades av Moder Teresa.
Jag kan meddela att jag tar en välbehövlig semester.
Stressen i nyhetsflödet på sistone har tagit hårt.
Jag är journalist, men även människa. Min hustru oroar sig.
Jag flyger därför med henne och döttrarna till soliga Aruba imorgon.
Livet är kort. Fånga dagen. Det här är Laron Ron St. Claire.
Text: Hans Sjölund www.sdimedia.com